DENNA FILM BYGGER PÅ EN SANN HlSTORlA.
- Åh, det är underbart. - Ja, det är det verkligen.
Tack.
All right, allihop. Det får räcka för idag.
Se till att du tar bort skyddslakanet innan du går.
Så ska det låta! Jajamän!
Jag tog loss det här och jag tänker lämna det så.
Se till att du kommer till himlen.
- Snyggt arbete, unge man. - Tack, mr Rodette.
Ja, din pappa lärde dig bra.
När byggbranschen tar fart igen kan din talang ge dig en framtid.
Tack, sir.
Det är bra. Jag kan vänta till löningen.
Jag är ledsen, men de andra har familjer att försörja.
Men du arbetar bra.
- Jag gillar det du gör. Okej? - Okej.
Märkligt sätt att visa din uppskattning på...
God morgon.
- Jag sa ju att jag har kontakter. - Ja, det sa du.
Tack. Du är en bra karl.
- Men säg mig... - God morgon.
Varför vill en läkare anlita en snickare?
Det är bara ett skitjobb.
Du kommer inte att gilla det.
- Sa du 12 dollar i veckan? - Ja.
- Jag gillar det redan. - Då så.
LABORATORIUM FÖR EXPERIMENTELL KIRURGI
Dr Blalock, det här är Vivien Thomas.
Vivien? Det är ett flicknamn.
Ja, min mamma var så säker på att få en flicka
att hon valde namnet tidigt och behöll det.
Säger du det?
- Trevligt att träffas, sir. - Kalla mig ''doktorn''.
Hälsa den här doktorn att hans teorier är intressanta och att jag ska be för honom.
- Ja, doktorn. - Fast det är patienterna jag borde be för.
Häng med här.
- Det är här jag arbetar. - Vad sysslar ni med?
Medicinsk forskning.
Vi tänjer på kirurgins gränser
med hjälp av hundar som fångats i trakten.
De är härliga, men fäst dig inte vid dem.
De är ett hjälpmedel i jakten på nåt stort.
Hundburarna ska städas två gånger per dag.
Labbet måste sopas varje morgon.
Enkla uppgifter, men dina företrädare klarade dem inte.
Klarar du det?
- Nå? - Nå vadå?
Var inte så besvärlig. Fick du det?
Du fick det. Du måste ha fått det.
- Är det på ett sjukhus? - Ja.
Jag är så glad. Alla kommer att inse hur begåvad du är.
Jag vet inte hur smart man måste vara för att städa.
Karln jag jobbar för verkar lite excentrisk, men han är läkare.
Just det, han är läkare. Så håll ögonen öppna.
- Vi kan gifta oss nu. - Ja.
Och göra allt vi har planerat.
Doktorn...
och fru Thomas.
- Vivien. - God morgon, sir.
- Sa du att du var snickare? - Ja.
- Har du gått på high school? - Ja, jag tog examen.
Jag planerar att söka till Tennessee State nästa år
för att läsa medicin - bli läkare.
Ovanlig ambition för en snickare.
Jag har velat det ända sen jag var barn.
Jag hade nästan sparat ihop nog med pengar när tiderna blev sämre.
Det där är Van Slyke-Neill-manometrar. Kan du hålla i en såg?
- Ja, sen jag var tolv. - Berätta.
Min pappa brukade mäta och dra linjer på bräderna, sir.
Kalla mig ''doktorn''. Så din pappa är också snickare?
- Vad säger han om dina planer? - Han vet att det är vad jag vill.
De där apparaterna på bänken - vad kallas de?
Van Slyke-Neill-manometrar, sir, doktorn.
Just det.
Vanderbilt må vara ett ynka provinssjukhus,
men jag ska se till att det blir känt.
Jag arbetar med traumachocker.
Det dödar tusentals varje år.
Och läkarna vet inte vad de ska göra åt det.
Får jag se på dina händer.
Ta upp det där.
Och nu med vänster.
Bra.
Ursäkta mig, Vivien. Dr Blalock vill att du ska ha den här.
- Tack. - God kväll.
Vet du vad min farfar gjorde?
Det har inget att göra med att jag ska strejka.
Vet du vad min farfar gjorde?
Ja.
Han plockade bomull i Mississippi. Du har sagt det hundra gånger.
Min farfar var någons egendom.
Inte mer värd än stolen eller bordet där borta.
Hans son blev en fri man vid 15 års ålder.
Han uppfostrade mig utan nån vidare skolutbildning.
Nu ser jag min son gå ut college och gå vidare till lärarhögskolan.
Så säg inte att saker och ting inte blir bättre med åren.
Saker blir inte bara bättre. Människor måste förändra saker, göra dem bättre.
Om jag inte gör nåt, är jag död innan jag får samma betalning som vita lärare.
Vivien, du vet att jag har rätt.
All right, Harold, men lugna ner dig lite. Jag måste läsa.
För att söva Brutus måste vi först beräkna vikten.
Han väger 18,4 kilo.
Det bör krävas 552 mg natriumbarbital
för att söva honom i tre timmar om absorbtionstakten är konstant.
Hundar? Vad är han för slags doktor?
Om man övar på hundar kan man hjälpa människor sen.
- Det låter otäckt. - Det är inte så farligt.
Man tittar inuti och ser alla färger, rosa, blå och röda nyanser.
Det är vackert, Clara. Det är därifrån livet kommer.
Vad är det här?
Öppna.
- Ursäkta, sir. Vad pågår? - Banken är stängd.
- Stängd? - Japp.
Öppna.
- Öppna dörren! - Nån måste träffa nån där inne.
Öppna, klockan är tio. Jag måste till jobbet.
Vi kan komma tillbaka senare.
Nej, nånting är galet. Den kan inte vara stängd.
Ursäkta mig.
Ursäkta mig, sir. Hallå.
- Bort från fönstret. Vi har stängt. - Men mina pengar finns där inne.
- Jag behöver mina pengar. - Jag kan inte ordna fram dina pengar.
- Varför inte? Förklara. - Gå hem. Banken har gått omkull.
Sir, det är alla mina besparingar.
Jag hade mina pengar till skolan där. De har mina pengar där inne.
- Sir, det är mina pengar till college. - Dina pengar är borta.
Borta?
- Vad pratar de om? - De säger att pengarna är borta, mamma.
Vi måste börja om på nytt.
- Det är för sent att göra nåt nu. - Det verkar bara så fel.
Det tog mig sju år att spara ihop det.
Du är inte den enda som hade pengar på den banken.
Det är gjort nu!
- Vi har i alla fall varandra, Viv. - Ja, vi har varandra.
Det är det enda de fattiga har - varandra.
Det finns inget snitt längs lårbensvenen. Jag visade dig hur man gör.
Jag kom på ett sätt att ge barbital intravenöst.
- Var då? - I framtassen.
Manometern?
Allt är klart, doktorn.
Bra.
- Du kan lägga snittet. - Jag är nog inte redo för det.
Du är redo om jag säger det.
Jag ritar upp en linje och sen skär du.
Precis som du gjorde åt din pappa.
- Så här? - Just precis. Håll handen spänd.
Varför lägger vi snittet här?
- För att komma åt lungartären. - Och hur hittar vi den, Vivien?
Det är artären som går till lungorna från hjärtats högra sida.
Inte illa.
Revbensspridaren.
Och varför ska vi skada stackars Brutus större blodkärl?
För att framkalla traumatisk chock.
Håll ett öga på manometern.
Och tänk dig att Brutus är en 16-årig pojke
som ramlat från ett träd efter att ha räddat en katt.
Han har brutit fyra revben och har hjärnskakning.
Pappan tog honom till akuten.
Men han har hamnat i chock. Blodtrycket sjunker.
Hans vitala tecken är knappt märkbara.
Kan vi rädda honom?
Inte med dagens behandlingsmetoder.
Enligt konventionen ska jag klämma åt hans blodkärl.
Jag håller inte med. Vi ska bryta mot reglerna. Använda mina regler.
Kroppen behöver blod.
Vi ska ge den lite.
Vad visar mätaren?
Trycket faller.
Experterna kanske har rätt. Jag kanske har fel.
Jag kanske dödar pojken och krossar hans mors hjärta.
Det stiger.
Livet återvänder.
- Hur känner du dig då? - Bra.
Mycket bra, doktorn.
Vi tar och tittar på vår information.
- Var är kymograferna? - Förlåt?
Kymograferna.
- Gjorde du inte i ordning kymograferna? - Vad är en kymograf?
Det där är en kymograf. Vad fan är det med dig?
Jag registrerar all information med en kymograf.
- Det visste jag inte. - Är det ingen som lyssnar på mig?
Fan också.
Jag måste göra allt själv.
En hel dags jobb till ingen nytta och det är bara att börja om.
Har du sågspån eller bara ren skit i skallen?
Vart tror du att du är på väg? Visst, stick bara.
Herregud.
- Vänta lite. - Jag är inte van vid att bli tilltalad på det viset.
Jag ber om ursäkt för att jag tappade humöret.
De flesta assistenter behöver flera månader för att lära sig det du lärt dig på några dagar.
Det ska inte upprepas.
Snälla du.
VÄNTRUM FÖR VITA
TOALETT FÖR FÄRGADE
VI TVÄTTAR ENBART ÅT VITA
ENBART FÖR FÄRGADE
Mina damer och herrar. Ta en paus i musiken, är ni snälla.
Mina damer och herrar, tack.
Jag nämnde för general Cunningham
hur stolta vi är över att Al har valt oss framför andra medicinska fakulteter i landet.
John, berätta vad du sa.
Gärna det, Walter.
Jag har just kommit hem efter en månad vid fronten.
Tusentals av våra grabbar på fältsjukhusen
över hela Nordafrika och i Italien
lever tack vare dr Blalocks arbete inom chockbehandling.
Jag vill att alla här ska veta hur tacksamma vi är
och hur stolta ni alla bör vara.
Instämmer.
- Välkommen, dr Blalock. - Tack.
Tack, general. Det är toppen att ha dig här, Al.
Om sanningen ska fram, så var det Mary vi ville träffa.
Vår nya ordförande för kirurgiavdelningen,
min käre gamle vän - doktor Alfred Blalock.
Tack, Walter.
Mary och jag välkomnar er alla till vårt hem.
Det gör våra barn också.
- Sadie, lägg dem nu. - Nej!
Tack, Johns Hopkins universitet, för min återkomst som den förlorade sonen
efter 15 år i Tennessees öken.
Att vara tillbaka här...
är som om en dröm besannats.
Ni är landets bästa kirurger och det hedrar mig att få leda er.
För att använda en lämplig liknelse:
''Vi ska storma stränderna tillsammans. Sida vid sida.''
Vi ska belägra läkekonstens mysterier.
Vi ska göra den typ av framsteg som Hopkins en gång var känt för.
Jag vet att vi kommer att åstadkomma stora saker tillsammans.
Jag ser fram emot nästa banbrytande upptäckt,
för att inte vara alltför ödmjuk.
Det räcker inte att vara bra kirurger.
Vi måste vara bra forskare. Några idéer? Nånting nytt?
Hudtransplantationer? Testa vilka typer som fungerar?
- Är inte hud bara förpackning? - Nej, det hjälper mot infektioner.
Ursäkta, får jag föreslå en sak?
Gärna. Jag är lättpåverkad. Påminn oss om ert namn.
- Jag sköter Harriet Lane barnklinik. - Dr Taussig, naturligtvis.
Dr Longmire, dr Kelven, dr Cooley.
- Jag har läst om er forskning. - Om medfödda hjärtfel.
Kvinnor och deras hjärtan...
Vivien, kan du ordna en drink åt dr Taussig?
- Vad vill ni ha? - Champagne, tack.
Låt oss smörja inspirationens ådra.
Berätta mer, dr Taussig.
Det är något som hittills har avfärdats som obotligt.
Men det behöver det inte vara. Jag talar om Fallots tetrad.
- Blue babies. - Ja, barnens hjärtan ger inte upp.
De kvävs på grund av en förträngning i lungpulsådern.
Pulmonalisstenos.
Dödligheten är 100%.
Jag har sett hundratals cyanotiska barn dö.
Jag tog emot ett barn i kväll som kommer att dö,
eftersom ingen haft mod nog att försöka hitta en kirurgisk lösning på det.
- Kanske av goda skäl. - Milt uttryckt.
Man kan inte operera hjärtan.
- Det vet vi inte. - Just det.
- Det är möjligt att vi... - Man måste stoppa hjärtat
och utföra korrigeringen inom tre minuter.
Efter den tidsrymden är de döda.
Det måste finnas ett sätt att få mer blod till lungorna.
Jag tvivlar på att vi skulle kunna reparera en defekt i hjärtväggen...
Utan att orsaka ventrikelflimmer.
Det kanske finns ett sätt att undvika att störa cirkulationen...
Om vi fokuserar på lungartären.
Vem i Guds namn är du?
- Jag tog hem lite mat från festen. - Jag försöker få henne att somna.
Såja, gumman. Sov nu.
Lägger de sig först nu?
Tvåtonsgrannen ovanpå höll på att rasa genom golvet.
- Jag ska fixa det. - Ska du fixa den fete karln?
Få honom att sluta skrika när ungarna försöker sova?
Smaka på ett kryddägg. De är väldigt goda.
Jag har sett bättre i Nashville.
- Jag vill åka hem, Viv. - Clara, det är första veckan.
Ja, och du sa att om vi inte trivdes... Minns du?
- Ja. - Vår familj finns i Nashville.
Vi hade ett hem i ett trevligt område. Skolorna var bra. Inte som i det här...
Jag vet inte hur vi ska klara oss på din lön
och du måste servera drinkar på festen för att överleva.
Försök förstå. När jag började på Vanderbilt fick jag städa.
Dr Blalock såg vad jag kan bidra med och han gav mig en chans.
När han erbjöds jobb i Detroit
tackade han nej för att de inte ville ha mig.
Nu är jag labbassistent åt en toppkirurg
på landets bästa medicinska fakultet.
- Det är ett bra jobb. - Din utbildning, då?
Påminn mig inte om det. Vi har barn nu.
Älskling, det är ett viktigt jobb.
Det är en bra möjlighet och jag gillar det jag gör.
Så det spelar ingen roll vad jag tycker, då?
Clara, det vet du att det gör.
JOHNS HOPKINS-SJUKHUSET
Ser du honom där?
Det är Johns Hopkins.
Sir William Osler, den moderna amerikanska medicinens fader.
William Halstead, mastektomins upphovsman.
Jag ska visa dig några av de andra.
Ursäkta. Alla arbetare går in bakvägen.
- Han är med mig. - Det spelar ingen roll.
- Vet du vem jag är? - Nej, sir.
Dr Blalock, chefskirurg.
Beklagar, dr Blalock, men reglerna är såna.
Vi ses i labbet, Vivien.
Du måste stämpla in först.
Tack.
Vi har tydligen nått långt...
När använde de det här stället senast?
Se till att nån städar upp. Jag möter dig om en timme på Harriet Lane-avdelningen.
Vi ska se om det ligger nåt i det dr Taussig föreslog.
- Ursäkta mig. - God morgon.
Var kan jag hitta nån som kan städa upp i labbet, doktorn?
- Vem tror du att du talar till? - Jag vet inte.
Jag är Vivien Thomas. Jag sköter labbet åt dr Blalock.
Jag är dr Edgar V Hecker.
Chef för laboratoriet. Ordna lite kaffe och en munk.
Doktorn.
Det måste vara ett missförstånd.
Jag godtar inget ohyfs. Det här ska jag minsann ta itu med.
- Doktorn, det finns inte många... - Va?
Jag hör inte så bra på det här örat.
Ni är en av få kvinnliga läkare jag har sett här.
De släpper åtminstone in mig genom huvudentrén.
Här har vi några av de äldre barnen.
Varför sitter de så där?
En liten pojke sa att han andas lättare då.
Det stoppar blodflödet till benen så att det går till lungorna.
Båda ser cyanotiska ut.
Här är han.
- Dr Blalock. Välkommen. - Helen. Förlåt.
Det här är barnet jag berättade om igår.
Tack.
Hon ler oftast när nån gör så.
Hej, mrs Saxon.
- Vad är det där? - En oximeter.
Den läser av hur mycket syrgas det finns i blodet.
Hon ser frusen ut. Men jag får inte hålla henne.
De säger att det inte är bra. Jag får inte ens låta henne gråta.
Hur hindrar man ett barn från att gråta? Särskilt om man inte får hålla henne.
Man ser förändringarna i form och storlek på kärlen när hjärtat växer.
Jag gjorde nekropsier på några patienters hjärtan
för att studera missbildningarna.
Det är otroligt att de ens levde med dessa hjärtan.
Dr Gross på Harvard sa att bara Gud kan korrigera
en förträngning på vänster sida av aortabågen.
Det påståendet kanske säger mer om Harvard än om Gud.
Barnet där inne. Hur länge?
Sex månader. Ett år max.
- Det är inte rätt. - Tänker ni ta er an det, doktorn?
Jag vill se alla diagnostiska anteckningar.
Jag hämtar dem på en gång.
Tack.
Lägg bort böckerna, Vivien.
Vi ska inte slösa mer tid på teoretisk skit.
Vi ska experimentera.
Fyra separata hjärtdefekter som samverkar.
Arteria pulmonalis är förträngd
i pulsådern innan de delar sig, och det minskar blodflödet till båda lungorna.
Hålet i septum
får det syrefattiga blodet att rinna tillbaka in i artärsystemet
i stället för att rinna genom lungorna, och det gör barnen cyanotiska.
Ett barns hjärta är ömtåligt.
Det är rena minfältet.
Första steget är att se om vi kan skapa cyanos hos en hund...
och sen hitta ett sätt att bota det på.
Ni dricker för mycket kaffe.
Balzac drack 300 koppar på en dag.
Han dog förstås av ett perforerat magsår.
Vi har oddsen emot oss att lyckas i ett labb.
Är ni säker på att det här är en väg ni vill ge er in på?
1929, när jag hade tuberkulos...
visade röntgenplåtarna ett stort hål i min vänstra lunga.
Jag låg i en iskall farstu
på ett sanatorium i New York
med 18 filtar på mig.
Bara min näsa stack fram.
Att leva med döden dag ut och dag in skapar ödmjukhet.
Jag svor då...
att om jag överlevde skulle jag göra nåt viktigt av mitt liv.
Jag vet, ända in i ryggmärgen,
att det här är den väg jag vill ge mig in på.
Det blir tufft att arbeta med barns blodkärl som är 3-4 mm tjocka.
Som att sy i kokt spaghetti.
Vi behöver minsta möjliga suturer.
Vi måste tillverka egna instrument.
- Vi kan få problem, Vivien. - Stora problem.
-Dr Alfred Blalock till operation. - De driver mig till vanvett.
Det här förbannade kriget.
Vi har inte nog med läkare. Operationslistan tar aldrig slut.
Om jag inte opererar, så föreläser jag.
Du måste sköta det mesta av min forskning.
Vad behöver du?
Jag behöver en bulldogklämmare - liten nog för ett barn,
men stark nog att stoppa blodflödet.
Andningsapparatur?
En ventilator med övertryck vore toppen, men med pågående krig så...
Hur fan ska jag kunna utföra experimenten om jag inte ens får tag på utrustning?
Håll käften.
Du retade verkligen upp Ed Hecker.
Störde jag hans eftermiddagslur?
Vad är det med dig och den där grabben? Thomas.
Varför tog du hit honom?
Vi har samarbetat i över 12 år.
Han är väldigt duktig.
Vad sägs om en liten insats?
50 dollar?
- Lägg av, Dick. - Jag antar det.
Det påstås att du planerar en hjärtoperation.
Ett spännande rykte.
Skulle det inte vara en fjäder i hatten för oss om vi var de första som lyckades?
Självklart. Men du får ursäkta min skepsis.
Vi har ingen anledning att tro att det är möjligt.
Alla tecken tyder på att det inte går.
De flesta av oss är överens om att riskerna är enorma.
Det har inte ens skett några gradvisa framsteg.
Där ni ser risker, ser jag möjligheter.
Du måste fixa vasken uppe på 4B. Och du skulle laga trappan.
Ja, förlåt. Jag har haft mycket på jobbet.
Vi sa 7 dollar rabatt i utbyte mot småjobb varje månad. Du måste skärpa dig.
De allierade kämpar vid Cassino
och tyska fältmarskalken Kesselring har fått rykte om sig att vara en av våra få...
Det här är gott, älskling. Det smakar lite mer i kväll.
Det är samma som igår. Jag la det bara på en annan sida av tallriken.
Ibland smakar det bättre dagen därpå.
Jag hoppas det, för vet du vad?
I morgon blir det kungens gryta.
Det är drottningens gryta i kväll.
Jag kan skaffa ett jobb.
Vem ska ta hand om flickorna?
Jag vet att det inte är Nashville.
Jag skulle inte kunna göra det jag gör utan dig.
Min far tog hand om oss, jag tar hand om dig.
Och allt kommer att ordna sig. Det kommer att bli bra här.
Du har rätt. Det kommer att bli bra här.
Vi får slut på hundar om det fortsätter så här.
Tre månader har gått och det enda som närmar sig är pensionen.
Ibland går det långsamt. Vad man än vill.
Jag närmar mig. Jag har 30 % desaturation.
Hunden var möjligen något blå. Vi måste uppnå samma tillstånd som barnets.
- Vad är problemet? - När jag klämmer åt, så dör hunden.
Jag har försökt med nylon, ligatur, naveltejp.
Vi behöver en ny metod.
Okej, glöm förträngning.
Försök med en partiell lobektomi. Avlägsna båda loberna på höger lunga.
Gör en artär-till-ven-fistel där aortaväggen
och lungartären möts.
Du hittar mig på operation.
Det är en bra idé, doktorn. Tack.
- Fan! - Du gjorde ditt bästa.
Med tanke på hans tillstånd hade du ingen chans.
Jag har alltid en chans.
Ge mig obduktionsprotokollet.
Skit.
Fan.
- Vad är det? - Vår nya ventilator.
Jag rotade i verkstan.
Den är inte vacker, men den funkar.
Den är vacker.
Jag visste att jag kunde räkna med dig. Du är den enda jag litar på här.
Jag gissar att andra ser fram emot att jag ska misslyckas.
Mary!
- Det står en ambulans utanför. - God kväll.
General Cunningham behövde hjälp med att hämta skadade soldater.
Jag erbjöd mig att köra dem.
- Underbart. - Egentligen inte.
Men jag har gott om tid.
Ville hon inte lägga sig?
Inte förrän du kom hem.
Vet du vad hon sa idag?
Hon sa att hon vill bli patient när hon blir stor
så att hon får träffa pappa.
Jag minns inte att du hade verktygsbälte på din debutantbal.
Det var väl ett par veckor sen jag var hemma före 23.00.
Nej, det 23 dagar sen.
Jag vet hur det är att vara läkarhustru.
Men jag saknar dig.
Det ska bli förändring.
Det blir nog värre.
- Vivien. - Dr Longmire.
- Är dr Blalock här? - Nej.
Jag vet inte var han är. Se efter på hans kontor.
Intressant procedur. Jag har aldrig sett en sån klämmare.
- Den är för små kärl. - Var fick du tag på den?
Jag satte ihop den av diverse saker jag hittade.
Nu börjar vi komma nån vart.
Du tittar ju inte ens.
Det är som när man kommer hem sent på natten.
Man vet hur rummet känns i mörkret.
- Det ser omöjligt ut. - Om jag klarar det, så kan ni.
Ser ni tråden här?
Det är så man sträcker suturen,
för man behöver stor exponering för anastomosen.
Jag skulle gärna arbeta med dig.
Gärna, dr Longmire, det går bra.
Mitt skift börjar om 10 minuter, men jag kan komma på torsdag.
Det blir bra. Ha en trevlig dag, doktorn.
- Vad gör du här? - Jag råkade vara i trakten.
Högsta domstolen, äntligen.
Det dröjde. Du har väl arbetat med det här målet i nio år?
- Nej, i 12 år. - 12 år?
Lång tid.
Berätta, hur var det?
Nio vita karlar i långa kappor kom in först.
Sen skolstyrelsens advokater.
Vår advokat, Thurgood Marshall, såg lite ensam ut där inne.
Vet du vad de sa till sitt försvar?
De sa att eftersom färgade i Nashville lever så billigt...
så borde de betala oss mycket mindre än de vita lärarna.
Men Thurgood sa att han inte på några villkor
tänkte låta dem komma undan med det.
Han ställde sig upp och sa till den vita advokaten: ''Ni är allt en riktig en.''
''Har ni nånsin läst konstitutionen?
''14:e tillägget. Paragrafen om jämlikhet säger:
''En regering kan inte diskriminera på grundval av ras.''
Ja. Han var bra, Viv.
Jag tror att skolstyrelsen är skraj nu.
Goda nyheter, Harold. När fäller de avgörandet?
Det kan ta månader.
Jag kan vänta. Efter alla dessa år.
Alla samtal jag fått på natten.
Vita som säger att de ska döda mig om jag inte drar tillbaka målet.
Nej, man måste visa dem att man inte godtar sån behandling.
Vänta. Lyd mitt råd när jag säger att du borde lämna det här stället
och det där usla jobbet.
Harold, dr Blalock gör sitt bästa för min skull.
Det räcker inte.
Han litar på att jag utför experimenten själv.
- Han sköter hela labbet. - Men får du ersättning för det?
- Vivien ägnar sig åt viktig forskning. - Han glömmer vad farfar sa.
Han sa att han ångrade att han var tacksam för sin frihet
för det var ingen verklig frihet.
Jag vet, jag minns.
Varför får han extra? Vad är det för fel på mig?
Inget som inte skulle botas av att du skötte ditt.
Du har en vit rock, men du är en tredje klassens arbetare precis som jag.
Jag har jobbat här två år längre än du. Jag tjänar mer än du.
Tro inte att du är nåt på det här stället.
Ursäkta mig. Klass tre. Vad betyder det?
Det syftar på löneklass.
Och det här? Vad är det här?
En jobbeskrivning.
Vad innebär klass tre?
Underhållsarbete.
Jag är laboratorieassistent. Det kan inte stämma.
''Vivien Thomas.''
Okej, här har vi det.
''Vivien Thomas, klass tre.''
Tack.
- Hur går det? - Kärlet tolererar ligering.
Några framsteg?
Om du dödar hunden, så drar jag av det på din lön.
Jag är klar här. Dr Longmire, kan ni sy ihop åt mig? Tack.
Lägg av, Vivien.
Jag skämtade bara när jag nämnde löneavdrag.
Lycka till, för jag får bara 16 dollar i veckan.
- För 16-timmarsdagar. - Det är allt de har råd med.
Det är allt de har råd att betala tredje klassens arbetare.
Vad pratar du om?
Det är min jobbeskrivning.
Vad spelar det för roll vad du kallas?
Både du och jag vet hur viktigt ditt arbete här är.
Om mitt jobb är så viktigt, varför är jag då klass tre?
Två klasser under vad jag gör. I beskrivning och betalning.
Jag vet inte. Jag bryr mig inte om byråkratiska detaljer.
På Hopkins kan du inte vara assistent utan collegeexamen.
- Vart ska du? - Jag ska laga en trappa.
Vi har jobb att göra.
Får jag lov att hjälpa min hyresvärd så att jag kan betala hyran?
Dr Blalock, kan ni komma hit?
Ni kommer inte att tro det.
Titta på oximetern.
Tandköttet är blått. Vivien har lyckats.
Det räcker, Alfred.
Jag tog hit honom. Jag gav honom chansen.
Jag bestämmer inte lönen. Vad mer kan jag göra?
Du har säkert dåligt samvete.
Varför i helvete ska jag ha dåligt samvete?
- För att du inte låtit honom utbilda sig. - Skulle jag ha ordnat det?
Visst. Varför inte? Du sa att det var hans dröm.
- Han nämnde det en gång. - Jag behöver honom i labbet.
En enda person kan väl inte göra hur mycket nytta som helst.
Grattis till hunden.
Den här löneförhöjningen... Hur viktig är den?
Tack vare honom kan jag vara på flera ställen samtidigt.
Kan du inte anlita nån collegestudent?
Nej. Hans händer är viktiga.
Han är bra på att följa mina instruktioner.
Bättre än nån annan jag träffat på.
Du vill att jag ska kringgå reglerna för den här färgade assistentens skull?
Walter, jag är nära att lyckas.
Jag behöver honom så att jag kan fortsätta min forskning. Kan jag räkna med din hjälp?
Hej, Clara.
Dr Blalock.
Kom in, sir.
Tack.
Är Vivien hemma?
Ja, han lägger barnen.
Vet ni, dr Blalock, att under 13 år
har ni inte hälsat på oss en enda gång förr.
Jag har aldrig blivit bjuden.
Professorn. Har det hänt nåt?
Ja, jag har ordnat löneförhöjning åt dig. Ytterligare 25 dollar i månaden.
Det blir 300 på ett år. Räcker det?
- Vad får jag för jobbeskrivning? - Kirurgiassistent. Du har fått befordran.
Befordran. Till nåt han redan är.
Ursäkta.
Nu kan du betala hyran och fokusera helt på vår forskning.
Där i labbet med Pontius... Vad gjorde du?
Det du föreslog. En partiell fistel.
Jag sydde ihop artärerna och venerna, ända mot ända,
och två lober i lungorna.
Vi skapade ett cyanotiskt barns hjärta i hunden.
Gjorde vi?
Nu när vi har en sjukdomsmodell kan vi hitta ett bot.
Det var väldigt trevligt att hälsa på här,
men har du nåt emot att jag ordnar en telefon åt er?
Inte alls.
Tack.
En shunt.
Förlåt, doktorn. Vad sa ni?
Vi måste skapa en shunt för att få mer syresatt blod till lungorna.
Jag vet inte hur.
Minns ni i Vanderbilt när vi forskade kring
att skapa högt blodtryck i lungorna?
Ja, vi kopplade nyckelbensartären till lungartären.
Vi fick inget högre blodtryck, men vi fick ett ökat blodflöde.
Det är exakt vad dr Taussig sa att dessa barn behöver.
Där har vi det. Vi skapar en shunt.
Vi tar en artär och vänder flödet.
- Systemartär till lungartär. - Via lungorna.
Det är lång omväg, men vi når dit vi vill.
Om vi arbetar från höger sida har vi en fördel.
Men struphuvudsnerven är i vägen, och om vi skadar den...
- Stämbanden. - Halspulsådern är där.
Vi kan döda hjärnan om vi skadar den.
En uppmuntrande tanke...
Nyckelbensartären...
Snöra av där.
Efter förgreningen...
skär precis under nyckelbenet.
Böj ner den.
En lång, vid båge.
Håller den om vi drar ner den 10 cm?
Om ni inte darrar på handen.
Tack för förtroendet.
Ingen har nånsin gjort nåt så svårt som det här.
Vi ändrar blodets bana.
Förvandlar blått till skärt.
Förvandlar död till liv.
Jag struntar i vad diagrammet säger.
Den här flickan vill leva.
- Hake. - Nej, sutur.
Kan vi inte göra på mitt sätt nån gång?
All right, suturer.
Får jag visa er en sak, doktorn?
Tack.
- Behöver du hjälp? - Nej, det går bra. Tack.
Jag sluter anastomosen med en tobakspungssutur.
Okej. Er tur, doktorn.
Känner ni förbindelsen?
Är du säker på att du gjorde det, Vivien?
Det är som om Gud har gjort det.
Hör här, mr och mrs Saxon.
Jag medger att det här är en oprövad metod. Det innebär risker.
Men jag tror att vi har hittat ett sätt att reparera er dotters hjärta.
Hur?
Ni är stationerad i Norfolk, eller hur, mr Saxon?
Ja, sir. Jag har jobbat på Spencer. Försökt få henne sjöduglig igen.
- Ni jobbar med motorer, inte sant? - Ja, sir.
Jag skulle flytta om en del av ledningarna till och från er dotters hjärta.
- Flytta om ledningarna? - Ja.
Artärer som för blod till och från hjärtat till lungorna fungerar som ledningar.
Jag har lyckats flytta om dem.
- Är det så lätt? - Nej, det är inte så lätt.
Inga operationer är det. Den här operationen är extra komplicerad.
Men jag tror att det är värt det.
- Vi ska diskutera det, doktorn. - Bra idé.
Det blir svårare på ett barn.
Vi måste låta en av hennes lungor kollapsa.
Hon är redan så cyanotisk.
Hon får inte nog med syre,
och vi måste avlägsna halva hennes lungfunktion.
- Har du gjort de nya klämmarna? - Jag jobbar på det.
Tänk om jag river sönder henne med klämmarna? Så mycket kan gå fel.
Varenda sekund är dyrbar.
En enda minut är för lång.
En enda minut dåligt blodflöde till hjärnan,
en enda sekund öppen blödning...
Ska jag vägra den här läkaren att utföra ett mirakel och rädda mitt barn?
Vi kan inte kräva ett mirakel.
Gud har sina planer. Vi kanske borde acceptera det.
Men jag var så lycklig när jag väntade Eileen.
Jag har inte haft nog med tid. Varför låter inte Gud mig lära känna henne?
Jag vill inte gå emot Honom.
Men varför kan det inte vara Guds plan...
att låta doktorn rädda hennes liv?
Professor Blalock?
Mrs Saxon sa att ni planerar att operera hennes barn.
- Har ni sett barnet? - Jag undersöker henne dagligen.
Och ni tänker gå vidare? Har ni gjort några framsteg i labbet?
Absolut. Jag utförde en shunt på en hund för bara två veckor sen.
Tänker ni gå vidare baserat på framgångar med en hund i labbet?
Hur många människor har ni räddat?
Ni utför ett experiment, inte en operation.
Mina instinkter säger mig att naturen har gjort ett misstag som jag kan rätta till.
Vill ni se vad jag har gjort, fader?
Mina instinkter säger mig att ni kanske ska komma tillbaka en annan dag.
Vad? Er strävan efter ära är fåfäng och arrogant.
Det krävs arrogans för att skära i nån för att rädda deras liv.
Det betvivlar jag inte. Men om ni inkräktar på Guds vilja,
och skändar ett rent, oskyldigt hjärta,
så kommer föräldrarna - inte ni, doktorn - att få bära skuldens börda.
Det är möjligt att Gud försöker döda barnet,
men det gör inte jag.
Titta. Shunten gick sönder.
Det ser ut som en tågkrasch.
Vad hände med dig, Pontius?
- Vi kanske borde sluta, doktorn. - Nej.
Använde vi fel kärl?
Vad fan pågår?
Upp med dig, Viv.
Vakna. Såja.
Allt är bra, älskling.
- Det var bara en mardröm. - Herregud.
Var har du varit, Vivien?
Jag drömde om en vit kvinna i natt.
Du kanske ska hålla det för dig själv.
Nej. Det var Eileen Saxon. Hon var vuxen.
Hon satt i ett hörn och stickade.
Hon gav ifrån sig ett barnskrik och så dog hon.
Jag såg det inte, men jag visste att hon hade ett barns hjärta i sig.
- Hon bara dog. - Vad fan har det att göra med...
Stygnen växer inte.
När vi gjorde shunten på Pontius vägde han fem kilo. Han gick upp till tio.
- Han drog loss dem. - Tobakspungssuturen höll inte.
Vi behöver en ny suturteknik.
Fortlöpande på bakre väggen, men isolerade på den främre. Det är vad som krävs.
Då kan shunten växa.
65 % syresättning. Hon blir snabbt sämre.
- Har vi tid att öva operationen? - Vi kan inte ge upp.
- Den nya suturtekniken, då? - Vi testar den i morgon.
Du måste se det här. Vivien Thomas opererar, assisterad av chefskirurgen.
Dra ner venanastomosen.
Lång, vid båge.
Jag ser inte. Ser du, Vivien? Kan du justera lampan?
Håller alla klämmarna?
- Ja. - Inga öglor?
Nej.
Då var det dags för det svåra.
Fortlöpande suturer på bakre väggen...
Isolerade på den främre.
Avlägsnar bulldogklämmaren.
Kom igen, gumman.
Snälla du.
Såja, lite till.
Jag känner blodflödet till lungorna.
- Helen, säg åt Saxons att vi ska operera. - Absolut.
Ni klarar det.
Ja, nu när jag sett mästaren i arbete.
Hundmästaren.
Din pappa skulle ha varit stolt.
Det tror jag att han är.
Min var bara stolt över att jag kunde vifta på öronen.
Han blir nog stolt när ni opererar.
Han är död.
De döda finns alltid närvarande.
Det förgångna kan inte skiljas från framtiden.
Inte mer än höger arm kan skiljas från vänster arm.
Men de är åtskilda,
av detta - av hjärtat.
Eller sammanbundna.
Noli tangere. Rör ej.
Rör ej hjärtat.
Vi ska utmana denna urgamla myt på det här sjukhuset.
Vilka vill närvara?
Dr Swedlin?
Dr Philmore?
Dr Cooley.
Och dr Longmire.
Tack.
Du riskerar ditt rykte.
Lugn. Det här är ingen opera.
Är inte doktorns första bud ''Skada inte''?
Vad säger du?
Vänta tills du har mer erfarenhet.
Då skriver vi under barnets dödsdom.
- Det gör jag inte. - Din karriär blir förstörd.
Walter, jag opererar i morgon.
Du påskyndar det här för att du inte vill erkänna för föräldrarna
att du uttalade dig för tidigt.
- Kom och lägg dig. - Jag har försökt.
Kan jag skjutsa dig till sjukhuset i morgon?
Tack.
Det vore bra. Jag litar inte på mig själv bakom ratten.
Al, alla skulle vara nervösa.
Det är inte det.
Jag tänkte bara på en sak du sa.
Du sa att jag brukade vara vild, inte bara ambitiös.
Men jag undrar om inte min ambition har gjort mig vild.
Dr Taussig, professorn.
Jag vill bara önska er alla lycka till.
- Tack, Vivien. - Tack, Vivien.
Vi ska blockera barnets lungartär i 30 minuter.
Så länge hennes blodtryck inte går under 60, bör hon klara sig.
Jag tror inte att hon överlever mycket lägre än så.
- Eller hur, dr Harmel? - Inte under 60. Det stämmer.
Dr Blalock, de är redo.
Doktorn.
Han kommer nu.
Dr Longmire.
Vad pågår?
De söker honom inte.
- Varför inte? - Det är nån sjukhuspolicy.
Sök Vivien Thomas omedelbart.
Dr Blalock, vad är det?
Jag säger det inte igen. Sök honom.
- Vi får bara söka läkare. - Ge mig den förbannade telefonen.
Vivien Thomas sökes.
Du behövs på operation omedelbart. Snabba på.
Det här är Blalock.
- Tack. - Lycka till.
Herre Jesus.
Det var på tiden. Gör dig klar.
- Gör mig klar? - Du ska in med mig.
- Ordna nåt som mr Thomas kan stå på. - Varför då, doktorn?
Du ska vägleda mig. Gör dig klar.
Vad gör han här?
- Vad tusan är det där? - Jag ska ta itu med det här.
Borde vi be en bön?
Glöm det. Han lyssnar inte på mig.
Dr Blalock, ett ord.
- Du kan återgå till dina sysslor. - Det här är hans sysslor.
- Ser du? - Ja, doktorn.
Okej, jag tror att vi är redo.
Okej, vi går in.
Det kommer att gå bra.
Hon klarar sig.
Inciderar pleura mediastinalis
från vänster alteria pulmonalis.
Till pleurahålans spets.
Jag dissekerar arteria pulmonalis.
Djupt inne i mediastinum.
- Är allt som det ska, Vivien? - Det ser bra ut.
Högervinklad klämmare.
Okej, det ser ut att hålla.
Är du redo för vänster nyckelbensartär?
Jag tror det. Blodtryck?
70 och fallande.
Rör inte lampan.
Och nu...
- Jag delar... - Försiktigt.
- Kläm fast. - Jag når inte, doktorn.
Jag har den. Blödningen under kontroll.
Ser ni, doktorn?
Inte precis. Syster.
För guds skull, ser ni inte ens mina öron?
Förlåt, doktorn.
Sutur.
- Blodtryck: 68. - Ja, fortsätt.
Håll ett öga på karotis.
- Ja, sträck suturen. - Och nu klämmaren som Vivien gjort.
- Vilken klämmare? - Den där. Där, ja.
Vi är redo att ansluta shunten.
Blodtryck: 60.
- Nej, 59. - Jag vet, jag är nästan klar.
Nu den främre, isolerade.
Bra, doktorn. Bara lite till nu.
Tar bort bulldogklämmaren.
- Jag ser lite blödning till höger... - Jag vet. Jag ser det. Sutur.
- Nej, doktorn. Andra hållet. - Ja, ja.
Bra, det går bra nu.
Blödningen under kontroll.
Jag palperar förbindelsen.
Vad känner du?
Jag vet inte om blodet flödar genom shunten.
Den är för liten för att känna nåt.
Dr Blalock, titta.
Herregud.
Blodtrycket stiger.
Evakuera blodet i brösthålan. Lägg in ett toraxdrän.
Blås upp vänster lunga med syrgas.
Redo att stänga.
Vem hade kunnat tro det?
Hjärtkirurgi. Och vi gjorde det här på Johns Hopkins.
- Tack, dr Blalock. - Tack så mycket.
Jag visste att du skulle klara det.
- Vilken operation. - Otroligt.
Barnets chanser var så små. Det krävdes en skicklig kirurg för att lyckas.
Han hade tur som hade den där niggern till hands.
Thomas räddade honom.
Jag skulle vilja se honom försöka ensam.
Du skötte dig bra, Vivien.
Tack.
Ni utförde en utmärkt operation, doktorn.
Ja.
Jag tror det.
Jag förstår. Men det här är ett sjukhus. Försök att hålla er tysta.
Jag förstår hur ni känner er,
men vi är överhopade av barn
och vi har bara en läkare som kan operera.
Så om ni går till kontoret där borta
försöker de boka in er hos dr Blalock så snart som möjligt.
All right? Jag beklagar.
Lägger första snittet.
- Är du där, Vivien? - Ja.
Tack för att jag fick titta på, dr Blalock.
- Det är en ära. - Utmärkt arbete, mina herrar.
Tack. Får jag presentera mina kolleger:
Dr Helen Taussig, Vivien Thomas. Det här är dr Craford från Stockholm.
Och dr Petrovskij från Leningrad.
Ni har gett kirurger världen över stort hopp med era gärningar.
Från en så eminent kirurg som ni är det verkligen en komplimang.
Det har varit ett nöje att träffas, dr Taussig.
- Tack. - Dr Thomas.
Kalla mig mr Thomas eller Vivien.
Är ni inte läkare?
Nej, jag bara arbetar här med dr Blalock.
Kan vi ha läkarna som deltog i Blue Baby-operationen på ett foto?
Det är en ung kvinna som liftat från Appalachia med sin son.
Jag tror att hans blodvärden är låga nog att testas.
Be dr Taussig boka in honom.
Kan ni alla titta mot centret, tack, som dr Longmire.
- Helen. - Bra.
Tack. Rikta uppmärksamheten hitåt, tack.
Le, titta hitåt. Så där ja.
Bra. Kan vi ta ett av er ensam, dr Blalock?
Bra, sir. Titta hitåt, tack.
Då så, doktorn.
Tack så mycket.
EN HJÄRTATS HJÄLTE DR ALFRED BLALOCK
Fina bilder, eller hur? De har alltid fina bilder.
Bara för att du inte är med, betyder det inte att du inte var där.
Jag är strax tillbaka.
En verklig pionjär,
en chanstagare som tar de rätta riskerna,
som räddade otaliga liv genom sitt arbete med chock
och som har gått vidare och utmanat hela det medicinska etablissemanget
och omprövat ett gammalt tabu
genom att utföra världens första hjärtoperation.
Utan att genera mig själv
vill jag presentera en man som utan tvivel har satt rosor
på mångas kinder.
Dr Alfred Blalock.
Tack. Jag är mycket hedrad.
Jag är mycket tacksam för de gåvor jag fått ta emot i mitt liv,
men den största gåvan
har varit stödet från mina kolleger under det gångna året.
Min gode vän Walter Dandy.
De underbara, duktiga kolleger som assisterade mig under operationen -
dr Helen Taussig,
dr William Longmire,
dr Denton Cooley,
och dr Merel Harmel.
En grupp människor
hade inte kunnat åstadkomma så mycket på så kort tid
utan en stark, gemensam ansträngning
i syfte att tillsammans bryta ny mark.
Att föra läkekonsten till nya höjder är något som bör uppmuntras
och aldrig tillåtas dö.
Vad tusan är det här?
Jag måste göra nåt annat.
Men vårt arbete, då?
Ni har alla de där människorna som ni tackade.
Vad pratar du om?
Belvedere Hotel.
Belvedere är segregerat. Var du där?
Jag smet in, som en pickolo.
Handlar det om att umgås med makthavarna?
De släpper aldrig in dig i sin klubb.
Det är naivt att tro nåt annat. Kan du stå stilla?
Jag talar inte om dem. Jag talar inte om Hopkins.
- Jag talar om er. - Mig?
Vad har jag nånsin gjort förutom att kämpa för din skull?
Du har fått följa med mig hela vägen
och nu vill du bara kasta bort det. För vad?
Är det så du visar din tacksamhet?
Jag vet inte. Vad säger ni, doktorn?
Vivien, var stolt över den kraft du har i ditt sinne och i ditt hjärta.
- Och i mina händer. - Just det, i dina händer.
Vi skrev historia tillsammans.
Vi förändrade världen.
Världen.
Jag är osynlig för omvärlden.
Det gör inget. Jag förstår det.
Jag trodde att det var annorlunda här.
Mr Thomas, jag är lite förvirrad.
Vill ni ha collegebetyg för Morgan State utan att gå några kurser?
I vissa ämnen, ja.
Jag gör provet. Jag tar examen.
Kemi, biokemi, vetenskap, fysik.
Jag kan få tillgodoräkna mig det jag redan kan.
Jag måste klara av college snabbt, så att jag kan läsa medicin sen.
Deltog ni i denna banbrytande forskning, mr Thomas?
Ja, det gjorde jag.
Jag är rädd att det inte går till så.
Ni måste börja med första årets engelska.
Socialkunskap, kanske.
Jag har inte tid med det.
Jag är 35 år.
Menar ni att jag måste börja från början?
Ja, mr Thomas. Jag är rädd att det är vad jag menar.
Jag trodde att den här institutionen gav färgade möjligheter.
Jag har en hustru och två unga döttrar.
Jag har jobbat inom det här området i över...
Nästan 15 år nu. Jag är från Nashville, jag...
DR D.N. JOHNSTON ALLMÄNLÄKARE
Vad kan jag göra för er?
Jag heter Vivien Thomas. Jag arbetar för Ralph Wintham-bolaget.
Vi har en serie mediciner, främst antacider.
Vi har redan en leverantör.
Ja, men dessa antacider blockerar gastroesofagal reflux
- utan några biverkningar. - Vivien Thomas?
Han med Blue Babies?
En av mina patienter som arbetar på sjukhuset berättade om er.
Hopkins lyckas bra, tack vare vad ni gjorde för dem och...
nu är ni här.
Jag har inget emot sjukhuset.
Jag jobbar inom medicin på ett annat sätt nu.
Får jag se vad du har för produkter.
Ja, vi har bruspulver här...
William, titta vem som är här.
- Hej. - Hälsa på farmor.
Du store.
Hur mår du, raring? Titta på honom.
Sluta springa. Gå och tvätta händerna. Och ta med din lillasyster ner.
Och se upp för trappan.
Vad sägs om byggbranschen?
Jag frågar och frågar. ''Thomas och Thomas''.
Tack vare byggboomen kan vi tjäna massor.
Han vet att jag inte kan såga en bräda ens.
- Det är sant. - Ja, pappa.
Jag såg att postlådan lutade en aning.
Jag förstår inte varför du slutade undervisa.
Jag gillade aldrig klassrummet. För många ungar.
Men du vann målet, så...
Just det. Att sluta nu betyder att du slösat bort en massa tid.
- Nej... - Jag tycker inte att det är slöseri.
Om Harold inte gjorde det han gör,
skulle fortfarande en massa färgade lärare bli lurade.
- De borde döpa en skola efter honom. - Ja. Harold Thomas High.
Harold Thomas High.
Nej, de flesta unga lärare känner inte till strejken.
- De tar sin lön gör given. - Du har alltid nån ursäkt.
Det är ingen idé att vänta på att världen ska tacka en.
Den bussen kommer aldrig.
- Jag instämmer. - Jag väntar inte, pappa.
Jag vill hitta nåt som ger mig lika mycket som att hamra spikar ger dig.
Viv, Jeopardy börjar nu.
Jag kommer strax.
Mår du bra?
Jadå.
Magen krånglar lite, men annars mår jag bra.
Varför tar du inte de där antacidpillren som du brukar skryta om?
Är det din bror?
Jag saknar honom. Jag saknar den gamle Harold.
Han verkar vara borta nu.
Jag saknar dig.
Jag har labbet i tankarna.
Inte bara i tankarna, Viv. Du har det i hjärtat.
Jag vet inte vad jag ska göra, Clara.
Jag tror att jag har gjort bort mig tillräckligt.
Jag kan inte gå tillbaka med svansen mellan benen.
Det är där du hör hemma, Vivien Thomas.
Så hur du går tillbaka, det får du själv bestämma.
Ja?
Doktorn. God morgon.
Hur var resan till Europa?
Väldigt givande.
Europa tycks ha klarat sig bra med tanke på omständigheterna.
Vad kan jag göra för dig, Vivien?
Jag har gjort ett misstag...
och jag skulle vilja ha mitt jobb tillbaka.
Hur kommer det att vara annorlunda?
Jag är fortfarande samma gamla självgoda typ.
Det handlar inte om er.
Det handlar om arbetet.
Jag gillar arbetet.
VIETNAM-KOMMlTTÉN
FRED I VIETNAM
KVINNOR FÖR FRED
VI SKA SEGRA
FÖRSTA KLASSENS MEDBORGARE
Vi har ett djur i chock här. Vad ska vi göra, sir?
Prövade ni med att klämma åt vid förmaket?
Ja, håll där.
- Försiktigt. - Okej.
Ja. Ni skötte er bra där, doktorn.
- Det var bra. - Tack.
VIVIEN THOMAS LABORATORIECHEF
Det började...
Det kom ett meddelande till er, mr Thomas. Dr Blalock vill träffa er.
Hälsa att jag träffar honom...
Han ska gå för dagen.
Älskling, jag ringer tillbaka. Okej.
Hur mår flickorna?
Bara bra. Det går bra för dem. Thea går på Morgan State nu.
- Det måste kännas bra. - Ja.
Hur har ni det?
Jag hade oturen att behöva utsätta mig för en kirurg.
Har ni nåt på hjärtat, doktorn?
Ja, Columbia har erbjudit mig att undervisa,
men jag ville tala med dig först.
Jag skulle vilja att du följde med.
De känner till ditt arbete. Du kan begära vad du vill.
Jag har svårt att tänka mig att vara där utan dig.
Tack för omtanken, doktorn. Men jag tror att jag stannar här.
Vi kan göra stora saker där. Skulle det inte vara roligt en sista gång?
En sista gång.
Jag trivs med det jag gör.
Jag undervisar, assisterar. Arbetar med de unga läkarna.
Jag trivs här på Hopkins.
Ja, jag gissar att du har dina egna saker för dig här nu.
Jag känner igen honom.
- Han ser väldigt distingerad ut. - Tack, Vivien.
- Det var ett tag sen. - Ja, åren ger sig till känna.
Ja.
För oss alla.
Vet du, Vivien...
Det sägs att man inte har levt
om man inte ångrar mycket.
Jag ångrar...
Jag ångrar en del saker.
Men jag tror att vi ska minnas, inte det vi förlorat...
utan det vi gjort.
Alla liv vi räddade - och det gjorde vi.
- Vi räddade många, inte sant, Vivien? - Ja, det gjorde vi.
Nej.
Vivien, det är Helen.
Jag beklagar, men dr Blalock dog i sömnen under natten.
Vi möter döden dagligen. Men det gör det inte lättare, eller hur?
Jag är verkligen ledsen.
Idag hedrar vi en person som aldrig studerade medicin,
men som ändå blev en av våra främsta lärare i medicin.
Denna person bidrog till att förändra vår syn på hur det mänskliga hjärtat fungerar.
Och nu har jag äran att läsa...
''Styrelsen för Johns Hopkins universitet...
''har med hänsyn till rollen som innovativ vetenskapsman,
''ypperlig lärare och skicklig laboratorieassistent,
''idag tilldelat detta hedersdoktorat
''till mr Vivien Thomas.''
Grattis, dr Thomas.
Tack, dr Taussig.
Jag är inte van vid att stå i rampljuset.
Så att hamna i den position där jag nu befinner mig
gör mig ganska ödmjuk,
men också lite stolt.
När jag lade ner min hammare och såg för 40 år sedan
och erbjöds chansen att få arbeta med en ung kirurg,
hade jag ingen aning om
att jag skulle kunna sätta min prägel på en så prestigefylld institution som denna.
Jag hade ingen aning om att jag hade något att bidra med till läkekonsten
som skulle förtjäna denna typ av erkännande.
Jag vill tacka min familj och alla mina vänner som är här,
och alla mina vänner som inte kunde närvara.
Tack så mycket.
Det är också ett bra tillfälle
att avtäcka din avbild, Vivien.
Dr Thomas sökes. Dr Thomas till styrelserummet, tack.
Operationen som utvecklades på Johns Hopkins lade grunden till hjärtkirurgin.
Idag utför läkare i USA över 1 750 000 hjärtoperationer varje år.